I tidligere afsnit:
- Hvor er vi? - På Brakebills universitet.
I tilbydes en optagelsesprøve til de videregående studier.
- Du bestod ikke prøven. - Må jeg begynde forfra?
Jeg hører en stemme. Alle de andre støjer, men han er klar og tydelig.
- Hørte du Udyret? - Han bedrog mig.
Jeg hedder Stanley. Jeg er din mentor. Rejsende er sjældne.
- Hvor er vi? - I Intetstedsland.
- Jeg må tale med dig om Joe. - Joe? Åh, jeg elsker Joe.
- Kender du Intetstedsland? - Hvad kan jeg hjælpe med?
Vi presser grænserne. Vi er de bedste magikere, vi kender til.
Silver kan flyve til Månen, Menolly er døende, og Bender kæmper.
- I prøver at ... - Fremmane en gud.
Jeg er med i Ordenen. Vi vogter Intetstedslands biblioteker.
Den største samling af viden. Her er den.
Vent, Martin? Står der noget om Udyret ?
Gå tilbage til den del, hvor du dukkede op, mens de knaldede.
Vi kastede en besværgelse. Vi reddede dit liv.
Der kan være en løsning. Et våben. Finder vi det, kan vi dræbe Udyret.
El! Herregud. Klokken er 11.00.
- Jeg lytter. - Martin er desperat.
Plover lærte at ændre sit udseende. De nye besværgelser tillod -
- at han kunne følge efter Martin ind i Fillory.
Martin havde fået et tip om en fortryllet kniv, Løveklingen.
"Kraftfuld nok til at skære igennem selve magiens væv."
Den kan dræbe en gud og dermed også en uovervindelig mutantmagiker.
- Han lavede også Jomfruklingen. - Jeg elsker den fyr.
Martin spurgte knivmageren, om han kunne lave en kniv, og han sagde ...
"Ja, det kan jeg."
- Hvad skete der så? - Der står ikke mere.
Der skete ingenting. Havde Martin dræbt Udyret, havde vi så siddet her?
Jo, men sagen er ...
"Lidet anede Martin, at kniven ville forblive skjult i mange årtier."
Det er muligt, at den ligger et sted og venter på os.
Ja. I Fillory.
- Hvor Udyret befinder sig. - Med andre ord: Glem det.
Hør, jeg har en skør idé.
Hvorfor giver vi ikke bare knappen tilbage til Plover?
- Det er nok ikke så god en plan. - Det er en pisseelendig plan.
Jeg ved nu ikke. Banditterne i Intetstedsland arbejder for Udyret.
Hvis vi giver dem knappen, får Udyret det, som han vil have.
Så er vi harmløse, og så lader han os være i fred.
Ja. At give nøglen til multiverset til et udyr er jo en glimrende ide.
- Hellere det end en dissekering. - Tal for dig selv.
Vil han forhindre rejser til Fillory, så er jeg stadig et problem.
Du kan gemme dig næsten overalt i universet.
Vi andre har ikke den luksus.
Så forkast ikke vores eneste næsten fungerende idé.
Hold op. Vi påvirkes alle af det her.
Hvem stemmer for at indgå en aftale?
Beklager, men det er det eneste rigtige.
- Du virker stadig nedtrykt over det. - Penny har været væk i en uge.
Det er en time i Intetstedsland. Det betyder ingenting.
- Sæt nu, at det virker? - Så lader Udyret os være i fred.
Du er bare oprevet, fordi du muligvis aldrig kan tage tilbage til Fillory.
Hvorfor skulle jeg ville det?
Børnemishandlerdæmonen, der skrev mine yndlingsbøger, vil dræbe os der.
Kom nu, vi kommer for sent.
Åh, herregud.
Nej!
El. Vågn nu op!
Margo, hvad er der sket?
Vi burde have lyttet til dig, Q.
I tror, at I gemmer jer, ikke sandt?
Alice.
Sov sødt, Quentin Coldwater.
Vi laver fandeme aldrig den besværgelse igen.
- Er du uskadt? - Jeg er bare lidt rystet.
Jeg synes ikke om at dø.
Du er Margo. Du er enestående.
Du er påvirket af en sandsynlighedsbesværgelse.
- Jeg er enestående, ikke? - Jo.
Hvad skete der med dig?
Udyret flåede hovedet af mig. Så meget for at købe mig fri.
Det var en blindgyde.
Jeg hader at påpege, at jeg sagde det. Men ved I hvad?
Det gør jeg faktisk ikke. Jeg hader det ikke.
Det her er den sidste. Den er død.
Vi lærer intet nyt. Udyret vender tilbage næste uge i alle scenarier.
Der var en gang, hvor vi ikke døde. Da vi rejste til Fillory.
Nej, alt blev hvidt. Det er ikke nødvendigvis bedre.
- Jeg er enig med Quentin. - Fordi I har sex.
Seriøst. Ud af otte forsøg har syv medført døden, og én gang var uklar.
Jeg tror faktisk ikke, at vi har noget valg.
Jeg vælger at efterlade jer her.
Hej, gamle ven. Det er længe siden.
- Sig, at du har savnet mig lidt. - Rend mig.
Jeg går lige til sagen. Du vil overgive dig til mig.
Gør det nu, eller når du er blevet så vanvittig, at du intet har.
For jeg vil gøre dit liv enormt højlydt.
Det er sådan, at mennesker førhen bad til guder konstant -
- for at få kræfter, som vi aldrig ville drømme om.
De er den største kilde, der findes. Eller det var de i hvert fald.
- Så spørgsmålet er ... - Hvor pokker er de nu?
Netop. Ingen har talt med en gud i hundredvis af år. De forsvandt.
Jeg tror, at vi kan kontakte dem og få den hjælp, de gav folk førhen.
- Tiden er inde, Richard. - Hvordan kontakter vi dem?
Mennesker er ikke deres eneste børn.
Der er andre, som er ældre, og som ved måske mere.
Magiske væsener.
Hvad mener du? Vampyrer og enhjørninger?
Jeg tror, at enhjørninger er en myte, men ja.
Finder vi nogen højt nok oppe i hierarkiet -
- så mindes de måske tiden, hvor guderne talte med menneskene.
- Der er mange af dem her i byen. - Ja, for de vil udnytte os.
Du har ret. De flestes behov er oftest sult, tørst og skjulesteder.
Det er en fødekæde. Vi må arbejde os opad -
- indtil vi finder en, der kan hjælpe os med at kontakte dem.
- Hvor længe har du været i gang? - Ret længe.
Det har været hårdt. Bender, vis dem det.
Blodsugere. De er uduelige junkier, men de kan give en nyttige spor.
Efter de har ævlet løs i timevis.
Ledetrådene plejer ofte at løbe ud i sandet.
Men jeg tror, at vi har et es i ærmet.
- Julia. - Hvad?
Bønnen, jeg gav dig, fungerer ikke for alle.
- Du er faktisk den første. - Jeg er ikke med.
Du vil ikke synes om det her, men jeg satte dig på prøve.
Hvorfor det? Jeg er ikke religiøs.
Vi ved ikke, hvorfor nogle mennesker er berørt af guderne.
Der er intet mønster i det. Karma, gener eller held.
Men du er en af dem, Julia.
Jeg tror, at hvis vi sender dig ud på jagt, så vil vi se resultater.
Jeg ved nu ikke. Penny var utvetydig.
- Hvad planlægger vi? - Intet endnu.
Vi taler om, at vi nok alle vil dø, før vi når frem til Fillory -
- eftersom Intetstedsland er fuldt af lejesoldater.
- Det lyder som et problem. - Vi skal bruge rigtig kampmagi.
Det er jo ulovligt.
Jeg tager pis på jer. Jeg er med.
Jeg er også med. Jeg hørte ordet "ulovligt".
Alice, en seddel fra ledelsen. Nogen har prøvet at ringe til dig.
Mor, fald ned. Jeg kan ikke høre, hvad du siger.
Hvad har han gjort? Det gør mig virkelig ondt.
Jeg er nødt til at gå. Jeg ringer, så snart jeg kan.
Det gjaldt Joe. Han har begået selvmord.
- Hvad? - Jeg må tale med Penny.
Min mor siger, at han hørte stemmer. Det blev værre.
Stemmerne truede ham.
Han er rejsende, eller det var han, og jeg syntes, at ...
Jeg ved, hvad hendes ven var ude for. Det er Udyret.
- Pis. - Jeg har situationen under kontrol.
Måske overfalder han jer, fordi I nærmest er omvandrende knapper.
Tror du ikke, at jeg ved det?
Undskyld, jeg må hellere gå.
Penny, hvor vil du tage hen? Vi finder en måde at hjælpe dig.
Beklager, men der er nogen, som jeg må tale med.
- Stanley, er du her? - Penny.
- Jeg ventede dig. - Har du også hørt ham?
Han ved alt, hvad der er at vide om mig.
Min søns privatadresse. Han kan beskrive mit barnebarns fregner.
Han har udvalgt os, fordi vi kan høre ham, og fordi vi kan rejse.
Han vil afspærre alle veje ind og ud af sit fort.
Som om jeg ville rejse til en blå delstat eller en anden verden.
- Hvad skal vi gøre? - Jeg har en plan.
- Og han kan ikke stoppe mig. - Hvad er det for en plan?
Vent og se, og stol på mig.
Det fjerner hans overtag. Han kan ikke få mig til at gøre noget.
Hvor har du fundet den? Er den fra anden verdenskrig?
Jeg faldt over den i en låst skuffe på Sunderlands kontor.
Mit japanske er lidt støvet, men jeg tror, der står majikku misairu.
Magisk missil? Det er som taget ud af "Dungeons and Dragons".
Nå, okay.
Kan I ..? Okay, flyt jer.
Din Popper 43 dur ikke.
- Vi kunne anskaffe os skydevåben? - Hvad? Nej.
Nej, Fillory er et ufordærvet, ikke-industrialiseret samfund.
Ja, virkelig ufordærvet. Det er overtaget af en pædofil mutant.
Det er ikke Fillorys fejl.
Godt, lad os køre den gamle stil. Hvor god er du med et slagsværd?
- Det burde have virket. - Kunne, burde, ville ...
Vi har alle kastet kampmagi før, ikke sandt?
- Eliot, du ... - Brækkede Mikes hals? Ja.
Det var chokerende enkelt. Jeg kan ikke forklare det.
- For mig væltede det bare ud. - Hvem lærte dig det?
Jeg ved, hvem vi må tale med.
I aften, Penny. Ellers dræber jeg pigen i fangehullet.
Quentin.
Nej. Hvad det end er, så nej.
Vi har brug for din hjælp. Vi prøver at finde din eks.
Penny, kom nu. Jeg forstår det, men det er virkelig vigtigt.
Det føles forkert at udføre spejlmagi her.
- Koncentrér dig. - Det virker ikke.
Hun er en dygtig magiker, og hun vil ikke findes.
- Du vil ikke finde hende, men ... - Spejlbilledet forandres.
- Værsgo. - Penny, tag med os.
Jeg genkender stedet.
Det er Julias lejlighed.
For fanden da.
Godt.
Hej. Må vi komme ind?
Julia kommer først tilbage om et par timer.
- Vi vil faktisk gerne tale med dig. - Okay.
Vær sød at give ham det, som han vil have!
Det er en ufatteligt dum idé.
Man udfordrer ikke nogen, der er stærkere, på hans hjemmebane.
Vi har en plan for Udyret, men vi må kunne nå frem til ham.
Risikoen er stor for at blive overfaldet i Intetstedsland.
Jeg beklager, men jeg kan ikke lære jer det.
De fleste kan kun udøve kampmagi i ekstreme situationer.
- Som når et barn er i livsfare. - Men du kan udføre det, når du vil.
- Jeg har studeret det i mange år. - Så giv os et lynkursus.
Ja. Meditér hver dag i et årti.
Det virker kun, hvis I gør det 100 % rent.
Fantastisk. Så står vi her og glor.
Der er noget, som naturhekse benytter sig af.
- Men jeg kan ikke anbefale det. - Fint, vi lytter.
- Hun bløder så let, den stakkel. - Åh gud!
Jeg rørte hende knap nok.
Du.
Hør her.
Altså ...
Hvordan har Julia det?
Hvorfor bekymrer du dig om det, sådan som hun behandlede dig?
Det er ikke din sag. Og det er ikke sådan, det fungerer.
Holder man af nogen, stopper man ikke med det, så snart de begår en fejl.
Kan du ikke bare indrømme, at du vil spørge mig om Penny?
Fint. Julia har det fint. Virkelig godt, faktisk.
Vi arbejder med noget, der kan hjælpe mange mennesker, så det er godt.
Udmærket. Har han det godt?
Ja. Han er mere humørsyg end normalt, men ...
Penny er usårlig. Han er lige så udholdende som en kakerlak.
- Du kan afslutte det. - Hold mund.
- Afslut det nu bare. - Stille.
Hold så kæft, for fanden!
- Okay. - Vær rar at hjælpe mig!
Du burde takke Alice Quinn. Hun fandt dig.
- Irettesæt mig nu bare. - Jeg har skam taget en overdosis.
To, hvis man tæller den gang, jeg spiste så meget Prozac -
- at jeg udviklede tardiv dyskinesi, men det var utilsigtet.
Men crack derimod, det var en rigtig overdosis.
Har du røget crack?
Jeg har gjort ting, der ville skræmme dig fra vid og sans.
Fortæl mig, hvad der foregår.
En stemme fra en anden verden holder af rejsende.
- Så det er et angreb. - Det kan man roligt sige.
Dette skal fæstnes i nakken.
Det blokerer for strømmen til hovedet, som en dæmning.
- Kunne jeg ikke have fået det før? - Det er ikke godkendt.
Det mindsker hjernens evne til at forsvare sig.
Det er kun en midlertidig løsning, indtil vi finder noget bedre.
- Jeg har ikke tid. - Penny.
Du vil aldrig få et rigtigt hjem.
Du vil aldrig få en rigtig familie.
Dine evner vil berøve dig det hele gang på gang.
Så når nogen tager sig af dig og giver dig en håndsrækning -
- så drop attituden og tag imod det, der tilbydes, mens du kan.
Vi kommer vores følelser på flaske. Bogstavelig talt.
Vi skulle ikke bruge det mere end tre timer ad gangen.
Det er for stressende for systemet.
Når følelserne vender tilbage, er det intenst.
Fint nok, bliv ikke afhængig af flasken.
- Men imens kan vi lege med kampmagi. - Jeg kan ikke lide det.
- Det er perfekt. - Derfor kan jeg vel godt hade det.
- Du er virkelig ... - Lækker af en, der næsten døde?
Hvad kan jeg sige? Jeg har gode gener.
- Hvad er det der? - Hvorfor? Du vil jo ikke vide af os.
Jeg har ombestemt mig. Jeg rejser til Fillory på én betingelse.
Den pige, som du så i fangehullet?
- Ja, vi redder hende. - Det er en aftale.
Det her virker ikke som et sted, hvor nogen ved noget som helst.
Fyren siges at være gammel som synden.
Vi må begynde et sted. Hvem ved?
Piger. Har agenturet sendt jer?
- Er det dig, der hedder Bjørn? - Jeg bad om blondiner.
Jeg hørte om dig fra en pige, der blev fyret fra blodbanken på 67th.
- Hun stjal vist ikke til sig selv. - Har Tracy sladret om mig?
- Hvad gav I hende? - Skal jeg være ærlig? 20 dollars.
- Det var nok ikke ægte kærlighed. - Hvad vil I? Jeg er optaget.
- Vi har bare et par spørgsmål. - Vi betaler.
Hele 20 dollars, din heksekælling?
- Hvis er det? - Det er mit. Det reneste herinde.
Vi har en anmodning til en gud.
En gud? Mener I en "gud"?
Ingen beskæftiger sig med den slags længere, stump. Gud er inde i dig.
- Kom, jeg sagde jo, han ikke ... - Jeg gav jer besked. Giv mig dem.
Giv mig et navn. På et andet væsen som dig.
Det var stødende. Jeg er et menneske. Vi har ingen klub.
De er skrækkelige, alle sammen.
Alferne er fjolser. Varulve er voldtægtsmænd.
Hamskifterne drog vestpå i 50'erne.
Tak for oplysningerne. Vil du have dem eller ej?
- Giv mig et navn. - Fint. Jeg har et.
De er ret pæne.
Sådan må det være at gennemgå Vulcan-ritualet Kolinahr.
- Jeg kan lide din trøje. - Siger du det for at være led?
Nej, jeg kan lide din trøje. Jeg ville gerne tale om det.
Udmærket. Skal vi gå ud og lave rav i den?
- Ja. - Helt afgjort.
Husk på, at hvis det er en lamia, er det en synsk magiker af høj rang.
Ja.
Jeg siger ikke noget til dig.
Hvem tror du, at du er? Jeg vil bare have proppen.
- Hej, stump. - Mor?
Det er virkelig dejligt at se dig. Jeg er så ked af det.
Skat, jeg har virkelig savnet dig.
- Kady, det er ikke din mor. - Jeg er ikke en idiot, Julia.
Julia. Jeg tilgiver dig.
- Jeg ved, hvad du er. - Jeg prøver at give dig en gave.
- I har begge brug for mig. - Min mor er død, så hold op.
Kan du læse mine tanker, så ved du, at vi begge har knive på os.
De er dyppede i guld og sølv og dækkede af hajblod.
Tal lige om at overdrive.
- Vi vidste ikke, hvad der var sandt. - Jeg hader veluddannede piger.
Fortæl, hvad vi vil vide, så slipper du for hende.
Hvad? Hvad skulle jeg have til jer?
Se jer omkring. Se mig lige.
- Lamiaer tjente en gudinde. - Før ildens fødsel, måske.
Vi har en anmodning til hende.
Hvor sødt. Men det er ikke det, I er ude efter.
Jeg ved, hvad I faktisk er ude efter. I vil være hele.
Som du var den dag, da du blev opdelt i to Julia'er -
- og trådte ind i elevatoren og mistede alt.
- Ti stille. - Det kan jeg give dig.
- Forsvind fra mit hoved. - Fint. Lad mig gå lige til sagen.
Hun er død. De er alle døde.
I kan anråbe guderne, så højt I vil. Ingen vil høre jer.
Lad os gå. Kom.
Den almene opfattelse er åbenbart, at Gud er død.
- Det accepterer jeg ikke. - Lamiaen virkede ret overbevist.
Hun var et bittert, udsultet monster.
At guderne har forladt hende, betyder ikke, at de ikke findes.
- Er der andet, vi kan gøre? - Ikke endnu.
- Hvad gør vi så? - Jeg ved det ikke, Julia.
Hvad skal jeg sige? At jeg giver op? At jeg ikke vil ændre noget?
Nej, vi kæmper videre. Det gør jeg i hvert fald. Gør, som I vil.
Jeg skal ingen steder.
Det er trods alt min lejlighed.
- Du bløder lidt. - Det forklarer smerten.
- Er det noget, rejsende bruger? - Det er mod stemmer.
Det er nok bedre end det, som du sniffede.
Kun en anelse.
Det var en uforfalsket succes.
- Synd, at vi må tage dem tilbage. - Jeg er enig. Følelser er noget pis.
- Lad os få det overstået. - Fint. Bunden i vejret.
Quentin. Du ved godt, at jeg elsker dig højt, ikke?
Ja, det gør jeg. Jeg føler mig helt alene.
- Hvorfor er vi ikke venner længere? - Vi er de bedste venner.
Kom nu, kan vi ikke være ærlige over for hinanden i fem sekunder?
Ærlig talt, så vil jeg helst lade være.
- Du er ligeglad med mig. - Sludder.
Vi vil rejse til Fillory for at redde det hele.
Det hele går i orden. Ligesom i gamle dage, bare endnu bedre.
Nu må du komme i gang.
Far har allerede drukket tre glas, Bambi.
- Du milde. Mit hoved. - Jeg kunne ikke engang sove.
- Flaskerne var en dårlig idé. - Jeg hader alt. Jeg hader luft nu.
Du lider af depression. Det her kan få dig til at ...
Begå selvmord? Plover ville nok få fat i mig først.
- Vi burde lære det uden flasker. - Du kan sikkert lære det.
- Jeg taler om os alle. - Vi er ikke alle som dig, Alice.
Du har tømmermænd. Du mente det vist ikke så slemt, som det lød.
Undskyld, men du hører vist ikke, hvordan du selv lyder.
- Jeg sagde, at vi burde forsøge ... - Sådan her ser det ud.
Jeg forsøger, så godt jeg kan.
Okay.
Hvis du ikke er død ...
... så lytter jeg.
Uanset hvad ... så er jeg her.
Jeg vil udrette noget godt.
Jeg beder dig.
- Hej. Kommer de andre? - De læser stadig.
- Hvad med dig? - Jeg prøver at droppe flasken.
- Også her. Har du heldet med dig? - Ikke indtil videre.
Men vinflasken ved, at dens dage er talte.
Sæt dig ned. Kom i zen-stemning.
Hver eneste kriger gennem historien har lært det.
Mange af dem var sikkert også smukke tosser.
Vi skal nok klare det her.
Julia.
Jeg er vist ikke så død alligevel.
Intet har nogensinde været formålsløst, Julia.
Alt har haft som formål at føre dig tættere på mig.
Opsøg mig.
Tæt ved broen lever en mand, som har tjent mig i tusinde år.
Giv ham tre gaver. Han vil vise dig vejen.
Og så vil jeg komme til dig, min smukke datter.
For fanden da!
Den rystede lidt, ikke?
Hej. Jeg tog den her med til dig, hvis du vil have den.
Ikke endnu.
Der er gået tre en halv time. Vi er sent på den.
Det var det værd.
Skål for at sparke røv.
Okay.
Mindes du det forår ved foden af bjerget i Fillory?
Ved Chatwins Strømfald.
Jeg troede ikke, at du huskede bøgerne.
Rupert var såret, ikke? Så vandene lægede hans ben.
- Tror du, at bøgerne er ægte? - Nogle af de gode ting må være det.
Det håber jeg i hvert fald. Hvorfor?
Fordi min lever sandsynligvis er beskadiget.
Når det så er sagt, er vinen sluppet op.
"Når det så er sagt, er vinen sluppet op"?
Fint, jeg skal nok.
Skål.
Altså, I to.
- Beklager. - Det gør intet.
Tak for påmindelsen om, at den er der.
Okay, så er det din tur. Du kan godt.
Vi skal til Fillory!
Åh, herregud.
Du er Toto, og du er Dorothy.
- Og jeg er de flyvende syndikater. - Et skridt.
Surikater. Nej, vent. Det var ikke det, jeg mente.
Jeg tror, at han gik ud.
Endelig.
Han talte om Chatwins Strømfald.
Skal vi være ærlige, er der mere i vejen med Eliot end et brækket ben.
Ja, men ...
Kilden lægede ikke bare Ruperts ben.
Den helbredte ham. Fuldstændigt.
Du er anderledes, Q. Du tror virkelig på magi.
- Det gør alle. - Nej.
Vi ved, at den er virkelig, men du tror på den.
Du elsker den bare, så enkelt er det.
Ved du hvad? Jeg har aldrig elsket noget på den måde.
Det passer ikke.
Fillory kan måske hjælpe ham.
Han har det ikke godt, og han er ligeglad.
Det er i orden. Vi må gøre, hvad vi kan.
Det lover jeg.
Tekster: Jakob Mølbjerg www.sdimedia.com